Досега в "Невероятните приключения на Джо-Джо"...
Ето я! Онази жена е носителят му!
Ама че директен и агресивен подход.
Боже мой!
Авдол, забравих да ти спомена, но не докосвай никакви контакти.
Боя се, че вече докоснах един. - Какво?
Два магнита се привличат един друг!
Г-н Джостар, цъфнали...
И вързали сме.
Искам да узная цялата приказка.
Топлината се покачва от пясъка, който се вълнува кат' море.
Зовът съдбовен за пореден път отеква.
Заплашителен огън изпепелява дестинацията им.
С остриета безстрашни
те ще пронижат сбралите се богове.
Накъде са се запътили и съдбата още отговор не може да даде,
ала за последната битка време е.
Платинена звезда ще бележи началото на този период!
Историята им започна, ала времето не спира своя бяг.
Кръстоносците не ще се спрат и на всичко край ще сложат!
Празната последна страница той ще вземе в ръце
и юмрук през нея ще забие!
Краят на света
и спомените на рода!
НЕВЕРОЯТНИТЕ ПРИКЛЮЧЕНИЯ НА ДЖО-ДЖО И ЗВЕЗДНИТЕ КРЪСТОНОСЦИ: ЕГИПЕТ
Епизод 31 Баст и Марая, част 2
Почакай! По дяволите!
Сви зад ъгъла!
Ама че работа! И моето тяло се магнитизира...
Само спокойно, Авдол. Трябва да се примирим.
По-добре помисли как ще надвием нейния Станд.
Къде се дяна тя бе, мамка му? - Не я виждам.
Не можем да останем слепени завинаги. Изправи се бавно, Авдол.
Ще опитам.
Изправихме се! А сега да опитаме да се разделим.
Щом сме слепени, притеглящата сила би трябвало да е двойно по-голяма.
Предлагам да се хванем за онази ограда и да се разделим.
Хайде, Авдол! В такт с мен.
Усети ритъма! - Слушам, г-н Джостар!
Раз, два, раз, два, раз, два...
Г-н Джостар, ставаме за резил.
Какво сте зяпнали, бе? Упражняваме един танц.
Най-хубаво се танцува навън!
Айде чупката, дечурлига!
Отлично. Почти сме до оградата.
И раз... Два!
Да! Стигнахме, без да паднем. - Наистина...
Авдол, ще можеш ли бавно да се плъзнеш по мен?
С малко усилие мисля, че ще мога. - Така! Аз ще се държа за оградата,
а ти се плъзни бавно по мен и се отскубни откъм краката ми.
Щом главите ни са залепнали,
противоположният полюс би трябвало да е краката.
Прав сте.
Продължавай.
Какво има, Авдол? - Не намирате ли
положението, в което сме, за малко неловко?
Ако ни види някой така... - Никой не гледа. Хайде, плъзни...
Довели са всичките си приятели!
Чупката, дечурлига! Няма нищо за зяпане!
Казах ви нещо, хлапетии такива!
Побързай, Авдол! Махни се от мен!
Опитвам се!
Това не е моята роля! Честна дума!
Сам ще го направя! - По-бавно, г-н Джостар!
Г-н Джостар, ако правите така...
Това е дъртата чанта от хотела!
Мислех те за джентълмен, а какво виждат очите ми?
Как смееш да си играеш със сърцето ми, прелюбодеец!
Бързо! Махни се от мен, Авдол! Очите ми се насълзиха!
Мерзавец!
Помощ! Боже мой!
Чакайте... Това е недоразумение!
Разделихме се!
Не бива да стоим един до друг. Магнетизмът ти се усилва.
Проклет да си! Да гориш в Ада!
Ето я.
Пуши си спокойно цигарата.
Авдол, мини й от там. Не я изпускай този път.
Като нищо тази лисица да ни е заложила някой капан.
Г-н Джостар... Боя се, че вече паднахме в капана й.
Железопътни линии! - Кракът ми залепна!
Слепихме... - ... се...
... отново!
Мама му...
Чувате ли, г-н Джостар?
Да. Ей сега я втасахме!
Авдол, разтопи релсите с Червения магьосник!
Трябва да се махаме! - Но, г-н Джостар...
Ето го! Влакът е тук! Разтопи проклетите релси!
Не мога. Разрежа ли ги...
Влакът ще дерайлира и ще загинат мнозина!
Ама че долна жена!
За съжаление бодлите на Станда ми не могат да я достигнат.
Но поне мога да опитам да ни издърпам с онзи кол.
Проклятие! Магнетичната сила е по-силна!
Г-н Джостар, дърпайте по-силно! Ще се справите!
Влакът! Дърпайте!
Какво?!
Спечелих.
Станд - Баст Носител - Марая
Спечелих, лорд Дио!
Ред е да убия Джотаро и Полнареф.
Добра идея беше да прогориш траверса и да изкопаеш дупка!
За това ти говоря! Това е истинският Мохамед Авдол!
Тази роля най ми подхожда.
За умен ли се имаш?
Ах, ти...
Лайнар такъв!
Червен магьосник!
Пурпурен отшелник!
Пипнах те! А сега, млада госпожице...
Боя се, че ще се наложи да те задуша
и да те вкарам в болница за седмица поне.
Магнетизмът ти е голям таралеж в гащите.
Какво сте се опулили така? Гърдите ми не се уголемяват...
Вашият магнетизъм се засилва!
А джобовете ми са пълни с оръжия.
Г-н Джостар, залегнете!
Червен магьосник!
Магнетизмът още ще расте.
Докато не ви смаже като валяк.
Измъква се! - Напротив, не бяга.
Тя просто пази дистанция от нас.
Сигурен съм, че трябва да е на определено разстояние.
Приближи ли се твърде много, ще я заловим.
Отдалечи ли се, магнетизмът ще отслабне.
Този магнетизъм е Станд, а Стандовете си имат своите правила.
Отдалечим ли се от носителя, силата му ще отслабне.
Какво ще правим? Тя каза, че магнетизмът ще се увеличава.
Можем да бягаме, докато силата му отслабне.
Не. Дори и да избягаме от обсега му, няма да сме победили Станда.
Още от младини бягството е една от ключовите ми стратегии.
Но Джоузеф Джостар никога не е давал задна от битка!
Ще се бием докрай!
Това е карта на града. Ние сме тук.
А тя е тук.
Ако продължи надолу по пътя, само ще обиколи веднъж квартала.
Ще се разделим...
И ще я сгащим тук!
Няма да гледам на нея повече като на жена и ще й разгоня фамилията!
След нея! - Вижте.
Някой е срязал релсите. - Местните дойдоха.
Те ще докладват за счупената релса преди следващият влак да дойде.
Хайде!
Каква е тая олелия?
Някой е срязал релсите! - А влака?
Линиите са спрени.
Някой е срязал релсите? Що за умник ще направи такова нещо?
От какъв зор? Малоумни ли са?
Знаеш ли какво, Джотаро?
Такива хора ще си получат заслуженото.
Спестявах три месеца за този пръстен.
Ще се омъжиш ли за мен?
Усилено ме преследват. Но няма да ме заловят!
Спокойно... Успокой се.
Едва стоиш на крака, изглежда.
Не можеш да ме гониш повече.
Мислиш ли? Изглежда, познавам улиците по-добре от теб.
Обърни се.
Приклещихме те! Най-сетне ни падна в ръчичките.
Ролите ни се размениха.
Приклещили сте ме? Вие май не разбирате.
Мислите, че сте ме хванали на тясно, но всъщност аз хванах вас.
Погледнете нагоре!
Жиците! - Проклятие! Те са...
Именно! Жиците са магнетични!
Ще ви изпържа до хрупкаво!
Червен магьосник!
Пурпурен отшелник!
Пламъците на Авдол го защитават криво-ляво,
но ти, Джостар, си обречен.
Разликата в силите между моята Баст и твоя Пурпурен отшелник...
Е от земята до небето!
Жено, ще те запаля като факла!
Нещо ме дърпа! Дърпа цялото ми тяло!
Какво става?
Огънят ми може да разтопи стомана, но не и цял автомобил!
Смазва ме!
Не мога да ги удържам повече!
Джоузеф Джостар, нека ти кажа нещо като за последно.
Ти беше невероятен. Познаваме се съвсем отскоро,
но ти си един интелигентен и с чувство за хумор мъж.
А опитът ти позволява да вземаш бързи решения,
каквито младите не могат. Привлекателен си.
Въпреки голямата разлика в годините ни,
мога да се видя заедно с теб.
Радвам се да го чуя.
Би ли ме пощадила тогава?
Много по-силна си от моя Пурпурен отшелник.
На ръба съм! Моля те! Спри магнетизма.
Нека да помисля...
Не, забрави.
Не си чаровен колкото лорд Дио.
Няма ли как да те убедя да ме пощадиш?
Няма как. Прощавай, но трябва да умреш.
Дори и ако те умолявам? - Не разбираш ли от дума, глупако?
Значи току-що загуби, млада госпожице. - Моля?
Проклятие...
Казахме ти, че сме те приклещили.
Магнитите се привличат!
Късметът ти изневери в мига, в който застана между нас двамата.
Не може да ви чуе, г-н Джостар. Загубила е съзнание.
Да попаднеш между два толкова тежки магнита...
Счупила е повече от две-три кости.
Е, ще идем ли да закусим?
Да. Цялото това тичане из града ми отвори огромен апетит.
Девет е станало?
Лайнари...
Марая е приета в болница с множество счупени кости.
Не може да се възстанови (оттегля се)
Станд - Пурпурния отшелник Носител - Джоузеф Джостар
Егати тутките! Какво правят толкова?
Жена по-бързо се оправя от тях.
Почти е девет.
Може да са ги нападнали.
Да ги потърсим ли? - И таз добра...
Хайде, Иги.
Знам. Гладен си, нали? Аз също.
Марая се бие с Джостар и Авдол.
През това време аз ще убия Джотаро и Полнареф.
Следва продължение...
Превод: asimilator Редакция: pikapika3 & KoP3Le7o
Хайде, момченце. Събличай се и бързо с мен в банята.
Чудесно. - Нека ти помогна.
Чудесно. - Ще я намажа.
Чудесно. - Редно ли е наистина?
Чудесно.